SAMHÄLLE SÖRJER OFFER I SKOLMASSAKER
ELEV BOMBAR SKOLA I BOISE
NORTH VALLEY-SKOLAN STÄNGD PÅ OBESTÄMD TID
SLADE SKÖT FÖRE EXPLOSIONEN
ELEV DÖDAR TRETTON
GLÖM ALDRIG
För tio år sen gick Randy Slade in på sin skola med en pistol och en bomb.
I helgen ska skolan hedra minnet av de tretton elever som mördades.
Man kommer att hålla en ljusvaka till minnet av massakern.
Snälla... Snälla, gör det inte.
- Gör det inte! - Vågar du se mig i ögonen?
- Farväl, rektor Givens. - Lämna mig inte här.
Du får inte lämna mig!
Va?
Nej. Nej!
Det här är Jacks provresultat.
Ni läser högt varje kväll, säger han.
Vi har precis läst ut "Kalle och chokladfabriken".
- Så han läser som en tioåring? - Ja, han har bra resultat överlag.
Men han verkar hålla igen på lektionerna.
- Han har nånsin nämnt Paul? - Ja, det är en kompis till Jack.
- Paul är elak mot Jack av nån orsak. - Sen hur länge tillbaka?
Några veckor. Jack är hans senaste måltavla. Vi har särat på dem.
Och vi dokumenterar självklart allt.
Jack säger att det går bra i skolan, så ert agerande måste fungera.
Låt mig veta om nåt förändras. Får jag behålla det här? Tack.
- Minns ni den här bilden? - Jag var där.
Det är rektor Givens.
Det var i Boise, va?
Randy Slade sköt tre elever.
Sen sprängde han skolmatsalen. Han och tretton andra dog.
Men först skrev han om sina planer på nätet.
I går mördades Givens med en bomb som var exakt likadan.
Han verkar vilja angripa den person som höll skolan samman efter dådet.
- Det är tio år sen massakern. - Man ska ha olika minnesstunder.
- Men det räcker inte för honom. - Nej, han vill återuppleva det.
DETONERAR
BETEENDEANALYSGRUPPEN QUANTICO - FBI
MORD
FBI - BETEENDEANALYSGRUPPEN
mord - HILLSIDE
OKÄND FÖRÖVARE
"Du kan lämna skolan, men skolan lämnar aldrig dig." Andy Partridge.
Våldsförövare i skolan är sinnrika.
Randy bar sin bomb i ryggsäcken.
Den här gömdes i en klockradio.
De försöker toppa varandra.
De blir ensamvargar för att de blir utstötta av andra.
- Randy Slade var ingen ensamvarg. - Han var en välfungerande psykopat.
Bra betyg, brottades i skollaget, hade flickvänner.
Han var intelligent.
Han använde Semtex. Det finns på rivningsplatser, men hålls inlåst.
Vi hittade aldrig nån medhjälpare.
Slade var egenkär och impulsiv.
Den nya förövaren oroar mig.
- Hans självkontroll? - Hans slutspel.
Om massakern var hela grejen kunde han ha väntat till ljusvakan.
Han har ingen undergångsfantasi. Han har fler bomber.
Han njuter av spänningen.
- Agent Hotchner. - Dave.
Synd att vi måste träffas så här.
Vi stängde skolan.
Några före detta elever vill hålla minnesstunden ändå.
Har ni skickat elevjournalerna till vår it-specialist? Bra.
- Vad har du, Garcia? - Ett gammalt minne.
- Säger Brandon Slade dig nåt? - Bombarens lillebror.
- Rar grabb, men han hade inga svar. - Det har sjuåringar sällan.
Men de växer upp och hamnar på samma skola som syskonen.
- Skulle inte familjen lämna Boise? - Jo, men de blev rikskända.
- Frågade ni ut Brandon om i går? - Han såg på nedladdad film.
Hans mamma och hans dator stöder det påståendet.
Så förövaren måste vara knuten till skolan på nåt sätt.
Nuvarande eller före detta elev, familjemedlem till nåt av offren.
Eller nån som hyllar sin hjälte.
Han tejpade spikar vid bomben,
precis som Slade gjorde.
Men han fick Givens att spränga sig själv. Det kräver självkontroll.
Rektorn kanske var ett surrogat för plågoandar som han inte kan straffa.
- Vilka var dina? - Jag minns inte.
- Minns inte? Var du en elak tjej? - Nej.
Klassetta, fotbollsstipendium, sund och frisk men trådsmal...
Jag var faktiskt snäll, till och med mot killar som du.
Mitt sociala anseende ökade när jag vann i basket.
Jag var tränare. Jag knäckte motståndarlagets strategi.
- Är det därför du inte fick tippa? - Morgan insåg att jag lurade honom.
- Många är visst ute efter Brandon. - Det gör det svårare för oss.
Om vi inte använder det till vår fördel.
God eftermiddag! Specialagent David Rossi från FBI.
Det stavas R-o-s-s-i.
Jag besvarar era frågor nu.
- Mrs Slade? Jag är agent Prentiss... - Prata med min advokat.
Det kan vi göra, Martha, men då skjuter vi bara upp det.
- Agent Hotchner. Vad vill ni? - Gripa den som mördade Givens.
Gör det, då. Det var inte min son.
Låt oss bevisa det åt dig.
Martha, du kan vara med. Du får ringa din advokat när du vill.
Agent Rossi var snäll mot Brandon. Låt honom göra det.
- Dave! - Ring mig om ni har fler frågor.
- Numret är 702-555-0103. - Vad heter ni?
Doktor Spencer Reid. R-e-i-d.
Visste du att du har en krypskytt precis... Strunt samma.
När började du spela, gamling?
Sen en liten kille berättade att han älskade att spela med sin storebror.
Kan du signera den här?
- Första utgåvan. Jag är rörd. - Du är en bra författare.
Du också. Jag läste en av dina uppsatser.
"Det meningslösa med Jay Gatsby och det gröna ljuset".
Jag var nyfiken på vilken sorts människa du blivit.
Uppenbarligen smart,
men du blev ändå slagen regelbundet.
Du vet hur fans är. Du ligger med dina, mina spöar mig.
Rektor Givens
kunde inte stoppa det. Det måste ha gjort dig förbannad.
Jag har redan berättat för polisen att jag tittade på film.
Bara för att du laddade ner filmer måste du inte ha tittat på dem.
- Du var schystare för tio år sen. - Du också.
När lämnade Harry er?
För omkring fem år sen.
Han fick en nystart och jag ett hus utan värde.
Var det därför Brandon hamnade på North Valley?
Jag gjorde mitt bästa. Men jag känner min son. Han gjorde det inte.
- Jag ville se om du liknade din bror. - Vet du vad, jag gjorde det.
Jag tror faktiskt inte att du är elak nog.
- Men du är glad att Givens är död. - Ja, det var honom Randy ville åt.
- Randy ville döda hela skolan. - Visst.
- Missar jag nåt, Brandon? - Nej, du har listat ut allt.
Hade Randy nåt slags program?
- Hade han specifika måltavlor? - Alla visste vilka han ville åt.
Inte vi. För oss fanns ingen logik.
Så hur vet du om det? Berättade han?
Anförtrodde sig en sjuttonåring åt en sjuåring?
Hittade du nåt?
Han hade en lista, va?
Jag vill ha min advokat.
Om han fortfarande har listan så finns den i det rummet.
Martha, vet du nåt om det här? Jag kan ordna ett beslut om husrannsakan.
- Mamma! Nej, snälla! - Gör det.
- Louie! - Hej, Chelsea.
Kom in.
- Jag trodde inte du skulle komma. - Klart jag inte missar det.
Jag hörde om Givens när jag landade. Hur mår du?
Bättre, snart flyger jag härifrån.
Skojar du. Du kan inte åka.
Jag har redan överlevt en psykopat.
Men folk behöver dig nu.
Du måste visa att vi inte är rädda för såna som Randy Slade.
Jag är rädd för såna som han, och jag är trött på vad andra vill.
Såna som inte var i matsalen. Såna som du.
Gå härifrån, är du snäll.
Lewis? Jag ändrar mig inte.
Inget i bokhyllan.
Jag älskar att gå ut med läsare, men inte att profilera dem.
Det är tonårsböcker, men Brandon var bara ett barn.
Så hur Brandon än lade beslag på listan...
...så måste den ha legat i nåt som en sjuåring skulle läsa.
Hotch! Vi har hittat den.
Rektor Givens står på listan.
- Vi hör dig, JJ. - Vi kanske har en till.
En före detta elev dödades på ett motellrum, men utan bomb.
- Har du ett namn? - Chelsea Grant.
Hon finns med på listan.
Han klämde sönder hennes hals och krossade hennes revben.
Den enda kopplingen är att både Givens och Grant finns på listan.
En lista som Brandon hållit hemlig. Hur fick mördaren tag i den?
- En medhjälpare är inte utesluten. - Slade publicerade allt om sin plan.
Han ville inte dela på äran. I helgen kan hans medhjälpare få sin del.
Slade dominerade, men medhjälparen kan ändå vara intelligent och stark.
Han lyckades komma undan både polisen och FBI.
Det krävde både slughet och tålamod.
Han är troligen en enstöring
som växte upp med misshandel i hemmet.
Vi förhörde alla utstötta. Hur kunde vi missa honom?
Även de utstötta knyter vänskapsband, men den här killen ratades av alla.
Han utmärkte sig inte på nåt sätt.
De flesta minns honom nog inte.
Osynligheten lockade Slade. Han skulle inte stjäla uppmärksamheten.
De flesta på listan åt lunch tillsammans i matsalen.
De som överlevde blev hjältar i media
och nu vill han avsluta jobbet.
Helgen är som en återträff för honom.
Där vill man visa vem man blivit.
Ofta har vi förändrat den vi var.
Slade avslöjade nåt om medhjälparen när han detonerade bomben.
Agent Prentiss pratar med de överlevande.
- Ska vi gå igenom det som hände? - Har vi inte redan gjort det?
Jo, men detaljer som ni inte tyckte var viktiga då, kan hjälpa oss i dag.
- Det kan avslöja nåt om medhjälparen. - Alla låg på mage.
Jag såg inget.
Men Jerry fick låsa dörrarna.
Ja, det gjorde jag.
Intervjuerna fokuserar inte på vad ni såg, utan på vad ni kände.
Ska jag berätta hur det kändes att slicka golvet i matsalen?
Tack, jag går i terapi. Vet du hur det känns att stå på en dödslista?
Polisen erbjuder alla på listan beskydd.
Det skulle inte ha hjälpt Chelsea i hotellrummet.
Jerry står inte på listan, låt honom hjälpa er. Jag går.
Jag gör det fast jag inte vill.
Listan är ruskigt lik skolan.
Grupp ett är de populära. Balens kung och drottning, idrottare, klassettor.
- De som Slade hängde med. - Och grupp två?
De är från andra sidan. De som var nära att åka ut.
De som rökte på, skolkade och hade problem.
De kanske äcklade Slade.
Men de hotade honom inte.
Det kanske var medhjälparen som skrev upp dem.
Men tänk om... Förlåt. Varför valde han såna som var som han?
De var visst elakare mot varandra inom gruppen.
Ta bort alla som var stökiga,
och sen alla som medhjälparen skrev dit.
Vilka är kvar av dem som kom på minnesstunden?
Jag tror att jag har honom...
Lewis Ramsey, det är FBI. Ställ ner glaset, du följer med oss.
Tack för att du ställer upp. Jag har foton från brottsplatsen.
Det behövs inte.
Klockan var 12.50, lunchen hade precis börjat. Det var torsdag.
När lade du märke till Randy?
Han kom in och pratade i mobilen.
- Hörde du vad han sa? - Ja, men det var inte så viktigt.
- Vad lade du märke till? - Pistolen i hans hand.
Natalie Gallo var först. Hon hann inte ens se den.
Nån frågade vad han höll på med, och då sköt han honom i bröstet.
Efter det sa ingen nåt.
Var det då han bad dig låsa dörrarna?
Jerry, kom igen. Lås dörrarna.
Sen började han sitt spel.
Ja.
Randy gick från bord till bord. Han svamlade. Vad sa han?
Jag är Gud. Vem är modig nog att se Gud i ögonen?
Vad säger du, Brad? Vågar du se mig i ögonen?
När de inte vågade sköt han dem.
Allison? Allison, sluta be.
Skit samma.
Han gick fram till mig.
Du, då?
Vi var aldrig nära kompisar, men det var lugnt mellan oss.
Jag vet inte varför jag trodde att jag kunde göra det...
Men jag gjorde det. Jag såg honom i ögonen.
Du är inte ens värd en kula.
Han gick bort till sin ryggsäck.
Han tog fram bomben.
Sen gick han dit.
- Han sa: - Jag är Gud!
På ett ögonblick var tio av oss döda.
Reportrarna frågar mig alltid om det.
Varför lät han den detonera så tidigt?
- Jag vet fortfarande inte varför. - Vi går tillbaka lite.
Randy riktade pistolen mot dig.
Såg du mobilen i hans hand?
- Ja? - Vad fanns på den?
Jag vet inte. Det var detonatorn. Jag såg bara det svarta skalet.
- En svart mobil? Är du säker? - Ja, hur så?
Den grå mobilen var detonatorn. I den svarta pratade han.
Jag menade den grå. Det var ett misstag, förlåt.
- Jag dödade henne inte. - Varför finns dina fingeravtryck där?
Jag träffade henne i går, men... Hon är min vän.
Du är övertygande, Lewis. Det var du för tio år sen också.
Varför var du inte i matsalen?
Just det, du rökte en joint.
- Det var ingen ursäkt. Det var sant. - På så sätt framstod du som en nolla.
- Som dem du ville döda. - Vill du veta hur vi vet?
Du skrev ner det. "Alla nollor på den här gudsförgätna skolan."
Jag skrev inte det där.
Men du skrev resten av listan.
Ja.
Lewis, killar som Randy skaffar vänner genom hemlighetsmakeri.
Bara ni var smarta nog att genomskåda allt.
Du gjorde gärna allt Randy sa åt dig.
"Skriv en lista på dem vi ska döda".
"Ge mig ett halvt kilo Semtex från din pappas byggarbetsplats."
- Jag trodde inte att han skulle... - Utnyttja dig? Du var arg för det.
- Du var arg för att han uteslöt dig. - Nej.
Vad vinner en nolla som du på att återse dem han hatade?
Jag var så här nära att spola två års nykterhet i kväll.
Inte bara för Chelsea, utan för att de skulle ställa in ceremonin.
I morgon kväll
skulle jag berätta för alla vad jag gjorde.
Jag visste att jag skulle gripas som medbrottsling.
Jag visste det, men...
Jag var tvungen att göra det.
Då skulle jag gottgöra dem.
- Köper ni det? - Han passar in på profilen.
Det är inte han. Han var medhjälparen men titta vad Slade skrev där nere.
Det är inte en slump att han skrev så här: LSR, Lewis Stuart Ramsey.
- Slade nämnde sin medhjälpare. - Hans beroende räddade honom.
Om förövaren inte är medhjälparen,
hur fick han då tag i den här listan?
Nåt i profilen stämmer inte. Hämnden har inte med listan att göra.
- Fick du nåt från Holtz? - Han blandade ihop mobilerna.
Det kändes som om han hittade på allt.
Vi måste hitta honom. Det är nåt vi missar.
CHOCK OCH FÖRLUST
Jag är hemskt ledsen.
Förlåt mig.
Bu!
Vågar du se mig i ögonen, Jerry?
Titta på mig! Titta på mig! Titta på mig!
- Jag visste inte! - Just det.
De kommer att få reda på det.
- Jerry Holtz? Hur länge sen? - En knapp timme.
Vakten kom för sent.
De enda som visste att vi intervjuade folk var överlevarna.
Han kan ha legat på lur.
Hotch vill att jag går igenom offrens liv och jämför med förövarnas.
Spence sa att han borde ha brutit handen när han slog ihjäl Chelsea.
Nej.
Jag tror inte att han känner smärta.
Vissa lider av "asymboli för smärta", en oförmåga att tolka smärtretningar.
Hjärnan skickar inga signaler till det centrala nervsystemet.
Det låter ovanligt.
Han använde ovanligt mycket våld.
Han slog sönder en glasruta, men Jerry har inga skärsår.
Han ville väl visa sin styrka.
Man kan stå ut med sån smärta bara om man inte känner den.
Det måste verka hämmande
på den emotionella utvecklingen.
Han utvecklade ingen empati därför att han inte kände nåt.
Jag tror att profilen ändå stämmer.
Ensling, osynlig, utstött... Vad i helvete!
Det här är dr Reid! Jag ska tala om för dig att din mamma...
- Ni får ursäkta mig. Var var vi? - Vad orsakar asymboli?
Skador på den insulära loben, oftast efter en stroke.
Men han är ung, så det beror nog på yttre faktorer.
Som en explosion.
Jag ska krossa dig.
- Va? - Va?
En kompis som är lärare säger att Facebook gör årsböckerna omoderna.
En massa minnen kommer upp.
Fyra års resultat på några rader.
- Hade ni nån tio-i-topp-lista? - Nej, är det nåt akademiskt?
Bara tio av dem som överlevde är med, inklusive Jerry och Chelsea.
Ingen av dem var duktiga i skolan.
Vad har vi, då?
Det kanske är en klick i klicken.
Det är idrottare, nördar, teaterapor. Inget som för dem samman.
Förutom...
- Vad då? - Jag vet vad tio-i-topp är.
Hej, Tiffany. Vart ska du?
Till en träff för oss som överlevde.
Men de ställde ju in ljusvakan.
Jag vet, därför träffas några av oss på Seven Stars senare.
- Toppen, jag kommer. - Det är en tio-i-topp-grej.
Fast nu är det "åtta-i-topp"...
- Visst förstår du? - Absolut.
- Hälsa till de andra. - Okej.
Känner ni igen dem?
Det var de elever som syntes i media efter dådet.
De syntes i tv och pratade på skolor.
Jag tror att nån valde ut dem.
- Rektor Givens. - Mördaren ville passa in.
- Han borde ha fått sin chans. - Men han blev utesluten igen.
Reglerna förändras inte ens efter en tragedi.
- Vi lyssnar, Garcia. - Jag kollade läkarjournaler.
Sex blev medvetslösa vid bombningen, men bara en passar in på profilen.
Robert Adams. Han använde just sitt kreditkort på en restaurang.
- Ni har adressen nu. - Jag åker.
Det var det fånigaste jag gjort, men Jerry sa att vi måste göra det.
Det var så pinsamt.
Mår alla bra?
Sitt ner! Rör er inte!
Sätt er!
Hoppas jag inte stör.
Var det så svårt för er...
...att berätta sanningen om mig? Va?
Att lägga märke till mig?
Som du.
Vet du ens vad jag heter?
Ralph?
Fel.
Han har gisslan. Vi utrymmer övervåningen nu.
Det finns säkerhetsövervakning. Två ingångar. Framsidan och köket.
- Han ser oss lätt. - Men vi har inte sikte härifrån.
Varför tog han dem som gisslan? Varför dödar han dem inte?
Han vill att de ska veta vem han är.
Jag tror jag vet varför.
- Ställ dig upp! - Vi är från FBI. Vi vill bara prata.
Släpp pistolerna om ni bara vill prata.
Vi vet varför du gör det här, Bob.
Det är väl rätt uppenbart?
De visste inte ens vad jag hette!
Men nu kommer ingen att glömma det.
Du lär synas på nyheterna, men ingen får veta den riktiga historien.
Vad är det för historia?
Tiffany.
Vad sa Randy till den som såg honom i ögonen?
Han sa att Jerry inte var värd en kula.
Men han sa det inte till Jerry. Eller hur, Bob?
Du, då?
Nej, han sa det till mig.
Jag var den ende som vågade se på honom,
men bomben knockade mig.
När jag vaknade var Jerry på tv-
- och berättade min historia! Min historia!
Ingen fick veta att Bob Adams var en bra kille.
En modig kille. En sån man ville vara kompis med.
Vi kan ge dig din historia, men du måste släppa pistolen.
Det är lustigt när ens dröm uppfylls.
- Det blir aldrig som man vill. - Släpp pistolen!
Morgan, han är på väg mot södra ingången.
Han är på väg till pannrummet.
FBI. Släpp ditt vapen, Bob.
- Hotch! - Här inne. - Vi behöver en läkare.
Skjut inte.
Det där kändes inte.
"Er smärta bryter sönder det skal som omger ert förstånd." Khalil Gibran.
"Vi avbryter ert musiklyssnande för ett viktigt meddelande:"
"Starta aldrig practical joke-krig med en MIT-student."
"Slappna av och njut av det ljuva ljudet när jag skriker rakt ut."
Okej, det var fyndigt. Kan du inte bättre?
Hej, hjärtat...
Okej, Reid, nu är det krig. Men det är surt att få igen.
Hej.
Hur mår Jack? Jag kände på mig att det var nåt.
En kille i skolan är elak mot honom.
Jacks lösning är att bjuda hem honom och göra honom till sin vän.
Det är det raraste, och sorgligaste, jag hört.
Hur fick du veta?
- Av läraren. - Inte av Jack? Det måste vara svårt.
Han vill lösa det själv och du vill låta honom göra det.
Men en del av dig vill säkert ingripa.
En del av mig vill skydda honom mot allt ont, men det går inte.
Men du kan visa honom att han inte måste ta striden ensam.
- Hur klarade du dig i Paris? - Jag...
Jag spelade mycket Scrabble på nätet.
Men nån tjej som kallades "Ostbågen".
Vi vill att ni säger namnen på folk som skadades eller dog.
Jerry Holtz.
Jay O'Brien.
Steve Tossell.
Tucker Cranwell.
- Allison Humwald. - Janine Bergin.
- Natalie Gallo. - Randy Slade.
- Varför gör vi det här? - Vi kan väl prata om mamma.
Men jag vill inte göra dig ledsen.
Du gör mig inte ledsen. Det gör mig glad.
Det påminner mig om vilken fin mamma hon var.
Om vi pratar om henne igen kanske mamma kan hjälpa oss.
- Med vad? - Om du har en dålig dag.
Paul har retat dig, sa fröken.
- Det har han inte. - Inte?
Men mamma kan väl hålla ett öga på Jack ändå.
- Pappa med. - Pappa med, så klart.
Bra jobbat. Nu är det dags att sova.
- God natt, gubben. - Jag älskar dig, pappa.
Och jag älskar dig.